СОЦІАЛЬНІ СТАНДАРТИ І ДЕЦЕНТРАЛІЗАЦІЯ ВЛАДИ: ФІНАНСОВО-ПРАВОВІ ТА АДМІНІСТРАТИВНО-ПРАВОВІ АСПЕКТИ - Orliyk, O. P.; Savchenko, L. A.; Muzyka, L. A.; Maluga, L. Yu.; Andruschenko, G. S. (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2019)
Питання про зміну відносин владної субординації вже давно привертають увагу вчених та практиків. При цьому саме останні були рушійною силою, яка стимулювала відповідні зміни. Там, де є влада, там є державні ресурси; а саме державні органи займаються питаннями щодо розробки, затвердження та виконання бюджетів, кошторисів тощо. Таким чином, коли виникали питання про необхідність змін у владі, одночасно виникала потреба у зміні підходів до формування та використання публічних (зокрема, бюджетних) ресурсів. У статті розглядаються проблеми децентралізації влади в Україні та окремих зарубіжних країнах. Аналізуються позитивні та негативні моменти економічного та соціального розвитку регіонів після консолідації територіальних громад. Проаналізовано державні соціальні стандарти, які розглядаються в програмах економічного та соціального розвитку. Мета статті – вивчити, як відбуваються процеси децентралізації влади, фінансів тощо в умовах фінансової, економічної та політичної кризи, що мають місце в Україні та країнах Європи. Децентралізація влади для України була покликом часів у 90-х роках XX ст. А в XXI ст. децентралізація влади приховує прагнення потужних суб’єктів отримати більше влади, отримати більш простий доступ до державних коштів. Декларація інтересів територіальних громад, а також прагнення до вирішення проблем, спільність із сусідніми громадами як мета децентралізації є лише захистом того, що українці не хочуть чути, чого не можна оголосити, оскільки це суперечуватиме євроінтеграційному курсу України та боротьбі з корупцією, оголошеній в державі. Основна думка полягає в тому, що не варто ідеалізувати європейський чи світовий досвід, приймати поради та рекомендації закордонних експертів за їх номінальною вартістю, оскільки ЄС взагалі та його країни-члени зокрема (як і інші країни у всьому світі) перебувають у постійному стані розвитку. Досвід – це експеримент, який може мати як позитивні, так і негативні прояви. Наша держава не повинна бути "піддослідною мишею". Хоча все, що зараз відбувається, є свідчення того факту, що Україна, на жаль, певною мірою є таким піддослідним. Можна помітити, що те, що зараз в Україні подається як «децентралізація», відбулося в європейських державах майже 70 років тому. У зв’язку з цим актуальність національної децентралізації як такої, що ґрунтується на європейському досвіді, можна вважати досить спірною, оскільки ці процеси мають різне історичне коріння. Враховуючи зазначені вище факти, в Україні є всі передумови для успішної децентралізації. У той же час реальна ситуація та затримка відповідних процесів у часі свідчить про те, що засади децентралізації, закріплені на законодавчому рівні, мають більше значення у нашій державі, ніж їх практичне впровадження. Передумовами успішної децентралізації є підвищення ефективності управління місцевим самоврядуванням (ці органи влади повинні бути спроможними та зацікавленими приймати рішення, які фактично можуть бути виконані); підготовка та залучення висококваліфікованого персоналу; співпраця між органами державної влади на всіх рівнях на рівних умовах; забезпечення контролю над прийняттям та виконанням рішень органів місцевого самоврядування.