ВПЛИВ СІМЕЙНОЇ ВЛАСНОСТІ НА ЯКІСТЬ ФІНАНСОВОЇ ЗВІТНОСТІ ТА МОДЕРУЮЧА РОЛЬ НЕЗАЛЕЖНОСТІ РАДИ ДИРЕКТОРІВ: ДОСЛІДЖЕННЯ НА ПРИКЛАДІ СІМЕЙНИХ ПІДПРИЄМСТВ У В’ЄТНАМІ - Нгуєн, Хиу Ань; Као, Тхі Зієу Хионг; Данг, Тхі Біть Нгок; Нгуєн, Тхі Лінь Чі (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2025)
Це дослідження вивчає вплив сімейної власності на якість фінансової звітності та аналізує помірковану роль незалежності ради директорів у контексті сімейних підприємств у В’єтнамі. Хоча існуючі дослідження дали неоднозначні результати щодо взаємозв’язку між структурою власності та якістю фінансової звітності, особливо в розвинених економіках, емпіричні дослідження на ринках, що розвиваються, де інституційні рамки та культурні норми значно відрізняються, залишаються обмеженими. Спираючись на теорію агентства, теорію управління та теорію соціального капіталу, це дослідження розробляє концептуальну основу, яка відображає й потенційні переваги, і ризики, пов’язані із сімейним контролем. Було застосовано кількісний дизайн дослідження з використанням даних перехресного опитування, зібраних у 387 сімейних підприємствах, що працюють у трьох ключових секторах: виробництво, послуги та сільське господарство. Основні конструкти, а саме сімейна власність, незалежність ради директорів і якість фінансової звітності, вимірювали за допомогою валідованих багатопозиційних шкал Лікерта. У дослідженні було застосовано ієрархічний регресійний аналіз для перевірки й прямих, і помірних ефектів. Результати показують, що сімейна власність позитивно впливає на якість фінансової звітності, що свідчить про те, що такі елементи, як сімейна спадщина, довгострокова орієнтація та репутація, сприяють більшій прозорості й цілісності фінансової звітності. Крім того, дослідження показує, що незалежність ради директорів відіграє значну пом’якшувальну роль, істотно підсилюючи позитивний вплив сімейної власності на якість фінансової звітності. Ці висновки підкреслюють критичну важливість механізмів управління для підвищення фінансової прозорості в сімейних підприємствах, особливо в інституційних середовищах, які все ще розвиваються, таких як В’єтнам. Це дослідження сприяє розширенню теорії корпоративного управління та теорії агентських відносин, особливо в контексті країн, що розвиваються. Уточнивши роль сімейної власності та незалежності ради директорів, дослідження пропонує нові уявлення про функціонування механізмів внутрішнього контролю. Воно також дає практичні рекомендації для політиків, регуляторних органів і керівників сімейних підприємств. Зокрема воно підкреслює важливість розширення повноважень незалежних директорів і зміцнення внутрішніх структур управління для підвищення якості фінансової звітності та зміцнення довіри зацікавлених сторін до приватного сектора.