SOLANA ЯК ВИСОКОЧАСТОТНА МОДЕЛЬ УПРАВЛІННЯ: ТЕМПОРАЛЬНА АНТИКРИХКІСТЬ І МІКРОТРАНЗАКЦІЙНІ БІЗНЕС-МОДЕЛІ - Павлов, Роман; Заруцька, Олена; Павлова, Тетяна; Гринько, Тетяна; Левкович, Оксана; Сокол, Поліна (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2025)
Дослідження спрямоване на концептуалізацію темпоральної антикрихкості високочастотних блокчейн-систем і виявлення потенціалу мікротранзакційних бізнес-моделей на прикладі Solana. На відміну від традиційного розуміння антикрихкості як здатності системи поліпшуватися під впливом стресу, робота фокусується на часовому вимірі цього феномена, що є новим підходом до аналізу стійкості децентралізованих систем. Актуальність дослідження зумовлена зростанням ролі високочастотних взаємодій у цифровій економіці, де швидкість ухвалення рішень та адаптивність стають критичними факторами успіху. Методологія дослідження включає теоретичний аналіз і синтез, порівняльний аналіз блокчейн-платформ, кейс-стаді мікротранзакційних моделей і концептуальне моделювання. На основі аналізу технічної документації Solana та наукової літератури виявлено чотири ключові механізми темпоральної антикрихкості: темпоральне розшарування консенсусу, систему часових каскадів, фрактальну темпоральну організацію та мікротемпоральні контури зворотного зв’язку. Такі механізми працюють синергетично, створюючи систему, здатну до самовдосконалення в умовах стресу. Основні результати показують, що завдяки механізмові Proof of History та високій пропускній здатності Solana забезпечує миттєву адаптацію до змін на мікросекундному рівні. Розроблено детальну типологію мікротранзакційних бізнес-моделей, що включає безперервні мікроплатежі, високочастотний арбітраж, мікростейкінг і мікротемпоральні смартконтракти. Такі моделі стають економічно виправданими завдяки винятково низьким транзакційним витратам. Порівняльний аналіз виявив фундаментальні відмінності між темпоральною антикрихкістю Solana та інституційною антикрихкістю традиційних блокчейнів. Запропонована концептуальна модель темпоральної антикрихкості демонструє, як багаторівнева часова організація дає змогу системі не лише витримувати стресові навантаження, а й удосконалюватися під їхнім впливом. Результати дослідження відкривають нові перспективи для створення інноваційних підприємницьких стратегій, здатних використати волатильність і невизначеність як джерело конкурентних переваг у цифровій економіці, що має важливе теоретичне й практичне значення для розвитку високочастотних бізнес-моделей.