ЗАСТОСУВАННЯ ІНДИКАТОРІВ НЕРІВНОСТІ ФАКТОРНОГО РОЗПОДІЛУ ДОХОДІВ ДЛЯ ОЦІНКИ ДОТРИМАННЯ БІЗНЕСОМ ПРИНЦИПІВ СОЦІАЛЬНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ - Самійленко, Андрій; Хмара, Павло; Михайлюк, Михайло; Галабурда, Микола; Галабурда, Марія (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2025)
Стаття присвячена вдосконаленню методів оцінювання міри дотримання принципів соціальної відповідальності в царині оплати праці українських підприємств. Автори пропонують методи розрахунку показників, придатних і для оцінки динаміки поширення принципів соціальної відповідальності бізнесу, і для порівняння результатів, що спостерігаються в різних видах економічної діяльності. Зокрема пропонують доповнити оцінку, засновану на співвідношенні темпів зростання продуктивності праці та заробітної плати, використанням індексу нерівності розподілу факторних доходів, який відображатиме співвідношення витрат на персонал на одного зайнятого до прибутку підприємств на одного отримувача такого виду доходів. Це забезпечує перевагу порівняно із загальноприйнятими показниками, які не дозволяють порівнювати міру дотримання принципів соціальної відповідальності в різних галузях економіки. Обґрунтовано, що період від початку повномасштабного російського воєнного вторгнення характеризує зростання сприйнятливості українського бізнесу до принципів соціальної відповідальності, що проявляється у вирівнюванні розподілу факторних доходів. Незважаючи на процеси примусової мілітаризації економіки, зростання частки капіталомістких видів економічної діяльності та посилення концентрації виробництва, з початку повномасштабної війни український бізнес здебільшого зберіг частку заробітної плати в доданій вартості, що свідчить про важливість інституціональних передумов для зміцнення соціальної відповідальності бізнесу, зокрема стосовно оплати праці. Зменшилася також факторна нерівність розподілу доходів, про що свідчить динаміка індексу, розрахованого за авторською методикою. Застосування запропонованого інструментарію дозволяє покращити аналітичне забезпечення розробки державної політики щодо регулювання доходів і заробітної плати, точніше визначаючи поточний «запас міцності», який мають підприємства для покращення умов оплати праці.