СОЦІАЛЬНА БЕЗПЕКА ЯК ВНУТРІШНІЙ СТАБІЛІЗАТОР ФІНАНСОВО-ЕКОНОМІЧНОЇ СТІЙКОСТІ ПІД ЧАС ВІЙНИ ТА НЕВИЗНАЧЕНОСТІ В УКРАЇНІ - Варналій, Захарій; Микитюк, Оксана; Онисенко, Тетяна; Баженова, Олена; Банна, Оксана; Петренко, Катерина (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2026)
У дослідженні розглянута роль соціальної безпеки як внутрішнього стабілізатора фінансової та економічної стійкості в умовах війни й підвищеної невизначеності на прикладі України. Актуальність теми зумовлена тривалим збройним конфліктом і його ескалацією до повномасштабної війни, що спричинили глибокі структурні шоки та винятковий рівень невизначеності для економіки. Метою дослідження є емпірична оцінка того, чи здатна соціальна безпека пом’якшувати відхилення економічної активності від її довгострокової траєкторії розвитку. У дослідженні використано річні дані за період 2014–2024 років. Фінансова та економічна стійкість операціоналізується як відхилення реального валового внутрішнього продукту від його оціненого довгострокового тренду. Соціальна безпека вимірюється інтегральним індексом, що охоплює показники стану ринку праці, динаміку інфляції та частку видатків на соціальний захист у загальному обсязі державних витрат. В емпіричному аналізі застосовано метод найменших квадратів із використанням робастних стандартних похибок з урахуванням макроекономічної невизначеності й структурних зламів, пов’язаних із воєнними подіями. Результати свідчать про наявність позитивного та статистично значущого зв’язку між рівнем соціальної безпеки та економічною стійкістю. Вищий рівень соціальної безпеки асоціюється з меншими відхиленнями обсягу економічного виробництва від його довгострокової траєкторії навіть за умов підвищеної невизначеності та збройного конфлікту. Водночас макроекономічна невизначеність і воєнні шоки мають виражений дестабілізуючий вплив на економічну стійкість, причому період повномасштабної війни характеризується значно глибшими негативними наслідками. Отримані результати підтверджують, що соціальна безпека виступає структурною складовою економічної стійкості, а не лише наслідком соціальної політики, що підкреслює її критичну роль у процесах економічної стабілізації та післявоєнного відновлення.