СУЧАСНІ ОСОБЛИВОСТІ УПРАВЛІННЯ ЛЮДСЬКИМИ РЕСУРСАМИ В АЗЕРБАЙДЖАНІ - Gurbanov, V. N. (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2015)
Практика управління людськими ресурсами(УЛР) в кожній країні різна, тому що фактори УЛР, які впливають на економічні, соціальні, політичні і культурні чинники кожної країни різні (Брюстер, 1993). У сфері УЛР на сьогоднішній день немає загальновизнаних підходів і практики. Дослідження моделей управління людськими ресурсами показують, що вони різні у різних країнах. Це вказує на необхідність приватного підходу до управління людськими ресурсами на рівні країн. Це підкреслюється багатьма авторами. Як відомо, кожна адміністративна діяльність, залежить від культурних і економічних умов, в які вона залучена і водночас сама впливає на них. Після набуття незалежності 18 жовтня 1991 року та переходу до ринкової системи економічного розвитку в Азербайджані, як і в багатьох інших країнах, що розвиваються, з’явилася гостра потреба в УЛР. Однак процес трансформації економіки та адаптації її до ринкових умов вимагають певного часу. Форми і методи УЛР в організації залежать від роду її бізнесу і кожна організація повинна адаптуватися до нових умов на мікро, макро (національному) і міжнародному рівнях. У контексті практики УЛР,якщо організація формує свої відділи персоналу до потреб системи планування,їй важко соответствоваеь потребам ринкової економіки. Для того, щоб подолати цю проблему на національному рівні необхідний плавний перехід до ринкових вимог.