МЕТОДОЛОГІЯ АУДИТОРСЬКОЇ ОЦІНКИ СИСТЕМИ ВНУТРІШНЬОКОРПОРАТИВНОГО КОНТРОЛЮ - Dmytrenko, I. M. (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2018)
У статті обґрунтовано та запропоновано методологію аудиторської оцінки якісного стану системи внутрішньокорпоративного контролю, її складові та інструменти практичного застосування. Надано базову параметричну модель та відповідну їй тестову анкету, що призначено для встановлення рівня надійності системи внутрішньокорпоративного контролю компаній-клієнтів та ризику її неефективності. Логіка побудови параметричної моделі тестування системи внутрішньокорпоративного контролю (СВКК) у авторському поданні полягає у виконанні таких послідовних кроків: встановлення напрямів тестування відповідно до системного підходу; визначення оцінних елементів СВКК, що підтримують відповідні напрями тестування; встановлення взаємозв’язку визначених оцінних елементів системи внутрішньокорпоративного контролю з відповідними компонентами Моделі COSO ERM; визначення параметрів тестування СВКК як деталізованих складових відповідних оцінних елементів з урахуванням ризик-орієнтованого характеру компонентів Моделі COSO ERM. Обґрунтовано, що напрямами оцінювання (тестування) системи внутрішньокорпоративного контролю у процесі зовнішнього аудиту є чотири аспекти прояву та існування цієї системи: структурний, функціональний, соціопсихологічний, інформаційний. Послідовність етапів оцінювання системи внутрішньокорпоративного контролю визначено за такою логікою: визначення еталонного стану – тестування та ідентифікація фактичного стану параметрів – ідентифікація фактичного рівня надійності системи внутрішньокорпоративного контролю та відповідного йому рівня ризику неефективності. Результатом оцінювання СВКК виступатиме певна сума балів – інтегрована сума за конкретними показниками щодо відповідних параметрів, виходячи із їх значущості та міри прояву. Запропоновані методологічні засади та методика здійснення аудиторської оцінки СВКК забезпечують індикацію ризику її неефективності для наступного визначення впливу на розмір ризику невиявлення викривлень, характеру, часу і об’єму зовнішніх аудиторських процедур.