МОДЕЛЮВАННЯ ОПТИМАЛЬНОЇ ДИВІДЕНДНОЇ ПОЛІТИКИ УКРАЇНСЬКИХ КОМПАНІЙ - O. M. Ptakhina,; T. V. Sych,; Ye. V. Ivanov,; O. P. Yevsuykov,; O. V. Коzyrieva, (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2021)
Актуальність теми дослідження полягає в тому, що для досягнення основної мети діяльності суб’єкта господарювання — отримання прибутку, такий аспект як розроблення раціональних пропорцій розподілу прибутку і вироблення оптимальної дивідендної політики, є одним з основних складових забезпечення ефективності діяльності підприємства. Метою дослідження стала розробка методичного підходу до визначення оптимальної дивідендної політики підприємств на основі залежності оптимальної норми дивідендних виплат від структури капіталу підприємств в Україні. Методологічну основу дослідження становить метод багатофакторного регресійного аналізу. На основі цього методу України розроблено поліноміальну регресійну модель складних зв’язків між нормою дивідендних виплат і показниками ефективності діяльності підприємств. Вибір підприємств здійснений за такими критеріями: організаційно-правова форма акціонерного товариства; підприємства здійснюють виплату дивідендів. Період дослідження — 2000—2018 роки. Для перевірки сценаріїв реалізації політики дивідендних виплат розраховано показник еластичності чистого прибутку підприємств, які сформували статистичну базу дослідження, від рівня дивідендних виплат. Для визначення оптимального рівня дивідендних виплат, за якого максимізується позитивний ефект (E = max), побудовано систему функції для різної структури капіталу підприємств і на основі проведення експериментів з цією системою визначено оптимальний рівень дивідендних виплат. Для визначення оптимального типу дивідендної політики, виходячи із рівня дивідендних виплат, оціненого у відсотках від чистого прибутку компанії, використано метод шкалювання за законом Фібоначчі. Розраховано діапазон кількісних рівнів дивідендних виплат досліджуваних компаній, відповідно до якого визначено тип оптимальної політики щодо сформованої структури капіталу компанії. Такий підхід дозволяє визначити відповідний тип дивідендної політики з урахуванням фінансового стану компаній з метою максимізації її ринкової вартості. Утилізує суб’єктивізм у процесі оптимізації дивідендної політики компанії і забезпечує достовірність результатів оцінки оптимального рівня дивідендних виплат. Сприяє підвищенню ефективності чистого прибутку компаній і нарощування потенціалу максимізації їхньої ринкової вартості.