БЮДЖЕТНІ ОСВІТНІ ВИДАТКИ I ВИТРАТИ ДОМОГОСПОДАРСТВ ЯК ФАКТОР ДОСТУПНОСТІ ОСВІТИ ДЛЯ НАСЕЛЕННЯ УКРАЇНИ - Верба, Д.; Верховод, I.; Ізбаш, С.; Бунчук , О.; Самборський, О. (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2021)
Анотація. Cтаття містить апробацію аналітичних прийомів, призначених для оцінки внеску бюджетних секторів соціальних галузей економіки в динаміку добробуту домогосподарств. Оскільки реальні масштаби споживання благ, що надаються безоплатно, підлягають лише умовній оцінці (за обсягами ресурсів, витрачених на їх створення), ми оцінюємо внесок бюджетного сектору освіти у добробут домогосподарств опосередковано: через динаміку попиту на послуги комерційного сектору освіти. Ми виходимо з гіпотези про взаємозамінність благ, що домогосподарства одержують від бюджетного і комерційного секторів освіти. Для емпіричної перевірки цієї гіпотези досліджується функціональний зв’язок між масштабами ресурсного забезпечення бюджетного сектору освіти і попитом домогосподарств на блага, що постачає комерційний сектор цієї галузі. Для дослідження такого функціонального зв’язку оцінено параметри функції, де залежна змінна — базисні темпи зростання фізичних обсягів споживання благ, що постачає українським домогосподарствам комерційний сектор освіти. Факторні змінні — базисні темпи зростання реальних ресурсів комерційного і бюджетного секторів української освітньої галузі. За логікою побудови ця модель аналогічна моделі Воркінга, але не передбачає логарифмічної форми представлення значень факторних змінних, бо і пояснюючі, і залежні змінні виражені в темпах зростання, що значно підвищує вірогідність гіпотези про лінійний характер зв’язку і сталість у часі абсолютних приростів значення залежної змінної. Модель Воркінга активно застосовувалась для пояснення залежності змін у структурі споживання від доходів домогосподарств до того, як була розвинута в роботах Тейла, який інкорпорував до моделі терм для відображення впливу відносних цін. Ми звернулись до первинної форми моделі Воркінга, бо додаємо до неї чинник, характер зв’язку якого з масштабами споживання аналогічний характерові впливу загальних доходів домогосподарств. Результати моделювання емпірично не підтвердили наявність оберненого зв’язку між розширенням ресурсного забезпечення бюджетного сектору освіти і темпами зростання обсягів споживання благ, що постачає комерційний сектор галузі. Водночас виявлено ознаки того, що протягом ретроспективного періоду, розширення ресурсного забезпечення бюджетного сектору освіти супроводжувалося зростанням тиску на ресурсні можливості комерційного сектору: спостерігається ефект витіснення, відомий у макроекономіці стосовно державних і приватних інвестицій. Ми не отримали емпіричного підтвердження здатності бюджетних витрат заміщати споживання благ, створюваних комерційним сектором освіти в Україні. Обидва сектори освіти вимушені функціонувати в режимі дефіциту ресурсів і несприятливої динаміки ресурсного забезпечення, що створює загрози розмивання якості освітніх послуг і підриває фундаментальні основи комерційного фінансування освіти: зв’язок «витрати на освіту – зростання доходів». Суспільні результати функціонування і бюджетного і комерційного секторів освіти явно погіршуються через хронічно негативні тенденції ресурсного забезпечення. Зростання суворості умов фінансування освіти як за рахунок доходів домогосподарств, так і за рахунок коштів бюджету, настільки обмежує вибір споживачів, що отримані нами результати коректніше трактувати як форми адаптації до негативної динаміки добробуту, а не як прояв раціонального вибору споживачів. Саме в такому контексті ми трактуємо і відсутність ознак ставлення домогосподарств до благ, що постачаються комерційним сектором освіти як до благ розкоші: протягом ретроспективного періоду питома вага видатків на освіту в складі доходів домогосподарств скорочується. Це вираження вкрай низьких економічних можливостей, а не споживчих уподобань українських домогосподарств, які вимушені витрачати близько половини своїх індивідуальних споживчих витрат на задоволення першочергових потреб (їжа і комунальні послуги). Ключові слова: соціальні галузі, освіта, бюджетні витрати, доступність благ, комерційний сектор, бюджетний сектор, масштаби споживання. Формул: 2; рис.: 1; табл.: 3; бібл.: 20.