МІЖНАРОДНІ СТАНДАРТИ РЕГУЛЮВАННЯ БАНКІВСЬКОГО КАПІТАЛУ - Коваленко, В.; Шелудько, C.; Радова, Н.; Муршудлі, Ф.; Гончар, К. (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2021)
Проведено аналіз еволюції запровадження міжнародних стандартів регулювання капіталу банків. Метою роботи є дослідження міжнародних стандартів регулювання банківського капіталу та їхнього впливу на фінансову стабільність і стійкість розвитку національних банківських систем. Велика фінансова криза 2007—2009 років була, можливо, найбільшою банківською і фінансовою з часів банкрутств банків і фінансової паніки Великої депресії 1930-х років. Як наголошується в академічних і професійних колах, за останнє десятиліття відбулося багато дискусій з питання про те, чи була банківська криза 2007—2009 років перш за все кризою платоспроможності або кризою ліквідності. Достатність капіталу банків на сьогодні виступає головним індикатором підвищення довіри до банківських систем з боку суспільства. Гнучка і виважена імплементація рекомендацій Базельського комітету з банківського нагляду щодо оцінювання адекватності капіталу банків набуває особливого значення в умовах поглиблення фінансової кризи, яка викликана карантинними обмеженнями COVID-19. Регулювання банківського капіталу передусім зумовлено спроможністю виконувати основні, властиві для нього функції. Низка потрясінь у зв’язку з кризами вимагає поновлення і пошуку нової парадигми регулювання, яка сьогодні сфокусована на досягненні фінансової стабільності, подоланні проциклічності, перш за все, в банківському секторі. Одним з останніх напрямів у галузі регулювання банківського капіталу стало впровадження міжнародних стандартів банківського нагляду, рекомендованих Базельським комітетом з банківського нагляду, які трансформувалися, починаючи від «Базелю I», «Базелю IІ», «Базелю IІІ», «Базелю 3.5» до «Базелю IV». Нова ідеологія припускає, що в період фінансово-економічної кризи або в очікуванні зростаючої невизначеності в економіці потрібно відмовитися від ідеології управління банківським капіталом і створення фінансових резервів для підтримки ліквідності та стабільності фінансових установ. Ці заходи не зможуть захистити банк від дефолту і банкрутства. Ця ідеологія перетворилася на нову парадигму ефективного банківського регулювання, яку можна сформулювати як прийнятий набір із трьох векторів: ризик; управління ризиками; нагляд, орієнтований на ризик.