ПОВЕДІНКОВІ МОДЕЛІ ПРИЙНЯТТЯ РІШЕНЬ СТЕЙКХОЛДЕРАМИ БІЗНЕСУ І ПРОМИСЛОВОСТІ - Терещенко, Е.; Ушенко , Н.; Дєліні , М.; Нестерова , М.; Ложачевська , О.; Гончаренко , Н. (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2021)
Анотація. Метою наукової статті є обґрунтування методологічного інструментарію ухвалення рішень зацікавленими сторонами бізнесу і промисловості, який заснований на розробленні динамічної багатосторонньої моделі стратегічного контракту з урахуванням альтернативних варіантів поведінки агентів. Для досягнення мети дослідження були використані такі методи: системний аналіз, логічне узагальнення, статистичний і порівняльний аналіз, принципи контрактної теорії фірми, концепція динамічних здібностей, методи теорії активних систем і т. д. У результаті дослідження актуалізовано доцільність трансформаційного розвитку трансдисциплінарності між поведінковими науками і кількісними методами управління в контексті розвитку контрактної теорії фірми, а саме щодо розроблення методичної бази ухвалення рішень стейкхолдерами бізнесу і промисловості. Обґрунтовано результативність використання динамічної багатосторонньої моделі стратегічного контракту, яка враховує поведінкові моделі основних стейкхолдерів (інвестор — власник — працівники) на основі індивідуальних функцій корисності, що в результаті пов’язує між собою три завдання, які послідовно вирішуються протягом кожного періоду. Для цільового використання поведінкових ефектів, що виникають між учасниками договору в процесі його реалізації, запропонована модель агентських відносин базується на взаємозв’язку між собою і загальними результатами стратегії. Представлені варіанти планування ефективності контрактів взаємодії агентів бізнесу і промисловості на основі застосування організаційно-економічних інструментів управління, які визначаються ними самостійно або під цілеспрямованим впливом з метою створення додаткових поведінкових передумов. Запропонована динамічна багатостороння модель синтезує передумови й умови для ефективності ухвалення рішень зацікавленими сторонами бізнесу і промисловості в умовах ризику і невизначеності. Вона дозволяє враховувати кілька поведінкових ефектів, що виникають між сторонами контракту, виходячи з індивідуальної корисності вкладу в реалізацію бізнес-стратегії. Практична значимість отриманих результатів полягає в тому, що використання розроблених моделей ухвалення рішень стейкхолдерами бізнесу і промисловості з метою стратегічного планування ресурсів на підставі оптимізації використання організаційно-економічних ресурсів сприятиме концентрації на релевантних поведінкових аспектах агентів і обмеженнях з урахуванням обміну між внутрішньою і зовнішньою середовищами. Ключові слова: поведінкова модель, прийняття рішення, агент, стейкхолдер, стратегічне планування, ефективність контракту, бізнес, промисловість. Формул: 31; рис.: 1; табл.: 0; бібл.: 27.