АЛЬТЕРНАТИВА МОДЕЛЮВАННЯ ІННОВАЦІЙНОГО ПОТЕНЦІАЛУ КОМПАНІЙ - Васюренко, Лариса; Манухіна , Марта; Мельнік , Марина; Сєрєбряк , Ксенія; Тацій , Інна; Серікова , Ольга (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2024)
Сучасні економічні умови вимагають апробації та впровадження нових методів для пошуку шляхів досягнення пролонгованого ефекту щодо власності та інвестиційної привабливості. Інноваційний потенціал як тренд підприємства, що дозволяє залишатися конкурентним, може бути специфічним мультиплікатором розвитку як суб'єкта господарювання й національної економіки загалом. Існуючі методики встановлення кореляцій між змінними впливу прийнятні для тимчасових рішень, але, маючи вузьку спрямованість, вимагають упровадження нових рішень для досягнення пролонгованого ефекту. Метою дослідження є розробка теоретично-методичних засад щодо шляхів досягнення максимізації інвестиційної привабливості компаній, використовуючи зовнішній пошук інформації про стан інноваційного потенціалу компаній із різним рівнем розвитку економіки та вибірку логічно обґрунтованих дескрипторів впливу. Визначено принципи авторської концепції – Unified concept of building innovation potential (UKDIP), суть якої полягає в пошукові уніфікованих шляхів збільшення інноваційного потенціалу суб'єктами господарювання за рахунок дескрипторів стану інноваційного сектора (валові внутрішні витрати на НДДКР, кількість дослідників, кількість державних дослідників, кількість тріадних сімейств патентів). Підтверджено зв'язок між метафакторами інновацій, використовуючи основи імпліцитної теорії. Обґрунтовано достатню інвестиційну привабливість суб'єктів шляхом проведення аналітичних процедур експертним методом, використовуючи теорію вагових коефіцієнтів. Методом кластеризації сформовано 4 латентні кластери з різним ступенем інвестиційної привабливості, підтверджуючи, що цілі інновацій у галузі економіки та сталого розвитку досягаються одночасно. Підхід, що визначається нами, може служити чинним способом обліку безлічі факторів при ухваленні управлінських рішень, що сприяють нарощуванню інноваційного потенціалу, розкриваючи, які моделі господарювання найкраще підходять для підвищення ефективності інновацій, а також роз'яснюючи взаємозв'язок між економічними та стійкими інноваційними показниками.