ЧИ ЗАВЖДИ ФІСКАЛЬНА ЕКСПАНСІЯ ПОГІРШУЄ ЗОВНІШНІ САЛЬДО? ЕКОНОМЕТРИЧНА ОЦІНКА ЕКОНОМІК G7 - Бано, Айеша; Ахмад, Султан; Кумар, Нірадж; Фатіма, Рафат; Алам, Афтаб (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2025)
Це дослідження вивчає гіпотезу подвійного дефіциту, яка досліджує взаємозв'язок між бюджетним дефіцитом і дефіцитом поточного рахунку в контексті країн G7 із 1999 по 2024 рік. Це дослідження має на меті визначити, чи призводить зростання бюджетного дефіциту до збільшення дефіциту поточного рахунку, як це пропонує кейнсіанська теорія, чи інші фактори, такі як обмінні курси, процентні ставки та інфляція, відіграють більш значну роль. Використовуючи щорічні дані та передові економетричні методи, такі як модель авторегресійного розподіленого лагу (ARDL) й тести причиново-наслідкового зв'язку Ґрейнджера, аналіз оцінює короткострокову та довгострокову динаміку між дефіцитом, монетарними змінними (широкі / вузькі гроші), відсотковими ставками, обмінними курсами та інфляцією (CPI). Результати дослідження підтверджують гіпотезу подвійного дефіциту, показуючи, що збільшення бюджетного дефіциту на 1% збільшує дефіцит поточного рахунку на 0,45%. Однак результати також указують на нюанси, які свідчать про те, що вищі відсоткові ставки зменшують дефіцит поточного рахунку за рахунок залучення іноземного капіталу. З іншого боку, курсові коливання та інфляція демонструють слабші, іноді суперечливі наслідки. У дослідженні виявлено структурні проблеми, такі як затримка коригування торговельних балансів (ефект J-кривої) та подвійна роль грошової маси, коли вузькі гроші зменшують дефіцит, а широкі гроші його збільшують. Діагностичні тести, включаючи перевірку стабільності (CUSUM/CUSUMSQ) й тести одиничних коренів, підтверджують надійність моделі, хоча деякі залишки демонструють ненормальність і гетероскедастичність, що пропонує області для уточнення. Отримані результати свідчать про важливість узгодження фіскальної й торговельної політики, такої як фіскальна консолідація, диверсифікація експорту й інституційні реформи, для більш сталого підходу до управління подвійним дефіцитом. Дослідження також додає цінну перспективу до поточних дебатів, ураховуючи нещодавні глобальні потрясіння, такі як фінансова криза 2008 року та COVID-19, пропонуючи політикам практичне розуміння щодо управління дефіцитом без ігнорування економічного зростання.